NETFLIX-ALKUPERÄISELOKUVA
Hei, Larry.
Terve, Peng.
Anteeksi, Larry.
- Nähdään! - Tuo oli rike!
Valitan, olen myöhässä.
Hanhi villiintyy.
Hanhia on oikealla, vasemmalla, ylhäällä ja alhaalla.
Tarkistakaa tai edes varoittakaa, ennen kuin luonto kutsuu.
Jenkins! Olisit käynyt ennen lähtöä. Kuten aioin sanoa...
Peng. Olet taas myöhässä.
Se tekee sinusta heikon lenkin. En kaipaa parveeni häiriköitä.
Tilastollisesti on epätodennäköistä, että kuolette ilmassa.
Pitäisikö tuon motivoida?
Voitte joutua pulaan muilla tavoilla. Jos yksikin höyhen on väärin,
voitte nähdä peräkantenne sisäpuolelta käsin.
- Siksi harjoittelemme. - Harjoittelemme ahkerasti.
Samanlaiset linnut muuttavat yhdessä.
Kysymys.
Hullu ystäväni kysyy, onko meidän pakko muuttaa V-kirjaimen muodossa?
- Anteeksi? - Eikö kirjainta voi vaihtaa?
Kävisikö W?
Asiaa!
Älä pakota minua kääntämään V: tä ympäri.
Ja vastauksena: jo sukupolvien ajan V-muoto on osoitettu aerodynaamisesti...
- Entä A? - Mitä? Ei!
Sehän on itse asiassa vain toisin päin käännetty V.
Sinä senkin... Lennämme V-muodossa. Samanlaiset linnut muuttavat yhdessä.
Entäpä hashtag?
En edes tiedä, mikä se on! Ei! Eikä. Lennämme V-muodostelmassa.
Samanlaiset linnut muuttavat yhdessä.
Sanoin: "Samanlaiset linnut muuttavat yhdessä."
Missä kaikki ovat?
Seuratkaa minua!
Tänne päin.
Pysykää perässä!
Tämä se vasta on lentämistä.
- Chao, lopeta. - Olen jumissa.
Nopeasti nyt.
Ellen syö jotain pian, näännyn kuoliaaksi.
Söit viisi minuuttia sitten, veikka.
Meidän pitää pysyä tiellä. Tule takaisin, Chao.
- Kappas. Aamiaista. - Ei toukkia.
Oksennat, jos syöt noita.
- Mutta minulla on nälkä. - Kuten aina.
- Onnenlaaksossa niitä riittää. - Täältä tullaan, Onnenlaakso!
Meidän pitää lähteä ennen ensilunta. Tunnen jo ilman kylmenevän.
- Mitä on tekeillä? - Hei, Jinjing.
- En kai pidättele sinua? - Ei tänään, Peng.
Hei, Peng.
Mitä sanot, jos etsimme syrjäisen paikan, jossa katsella täysikuuta?
- Tein sen ihan sinua varten. - Täysikuun, vai?
Just. Lähdemme Poukamaan tänään.
- Muistatko? Isä nirhaa minut, jos... - En tiennyt, että jänikset lentävät.
Haukutko minua jänishousuksi?
Haluat siis kisata? Kiinni veti.
Liikettä.
Tuossa vasta hanhi.
Vasemmalla.
Siirry.
Huijasinpas.
Epistä!
- Tarvitsen vielä yhden. - Olen kai hullu. Mikä sinussa viehättää?
Olen komea, hurmaava ja...
Parven paras lentäjä.
Vai parven paras lentäjä?
Varokaa!
Rauhoitu, poika. Asennutin juuri uuden katon.
- Sanoin, että olet liian painava. - Minäkö? Kuulostaapa hyvältä.
Kuka ahmi juuri aamulla sammakoita?
- Ettäs kehtaat. - Hän sai meidät toistemme kimppuun.
Peng, menetin jalkani huonon laskeutumisesi takia.
Vain toinen on jäljellä. Näetkö? Jalkani on poissa.
- Täysin poissa. - Odotapa.
Olinpa hassu.
Olen silti kollegani kanssa täällä -
virallisessa tehtävässä järven edustajana.
- Yhteisömme on perheille sopiva. - Niinkö? Mikä ongelma tässä sitten on?
Niin. Mikä ongelma?
- Ongelmako? - Ongelma...
...on se, ettet sinä ole perheille sopiva.
Tulehan, Giles.
Kakkapommi.
Sulkani siistittiin juuri aamulla.
- Peng. Isä on tosi vihainen. - Kuten aina.
Saisinko vielä pusun? Tule tänne...
- Hei, isä. - Miten sujuu, muru?
Mitä oikein ajattelit?
- Hän on pahoillaan. - Vai pahoillaan?
Rauhoitu. Kehenkään ei sattunut. Pidimme vain hauskaa.
Muuttaessa turvataan pyrstösulat hyökkäyksen varalta, ei pidetä hauskaa.
Tuo oli hauskaa. Näettekö tuon sulan?
Se kulkee pohjoisesta etelään tuulen mukana. Mitä se kertoo?
- Talvi on etuajassa. - Oikein. Fiksu tyttö.
Ja jos joku on unohtanut, tämän takia muutamme.
Ellemme pääse lumirintaman edellä kuumille lähteille, päädymme pakasteosastolle -
sisälmykset pussissa ja takapuoleen työnnettynä.
- Takapuoleen! - Se voi olla epämukavaa.
Lennämme illalla. Vastuuntuntoiset lentäjät avainasemiin.
Tiedätte, keitä olette. Tämä ei ole harjoitus.
Et sinä. Saat vielä yhden mahdollisuuden aikuistua.
Näytä, että kuulut parveen. Johdata juniorit Poukamaan.
Peng, täällä.
Et ole tosissasi. Terve, kaverit. En voi lentää lasten kanssa.
- He ovat lapsellisia. - Kuulehan, herra Hauskuuttaja.
Ehkä juniorit voivat opettaa sinulle ryhmähenkeä.
Ryhmähenkeäkö?
Minäkö lentäisin lasten kanssa? He ovat niin hitaita, että sama kuin peruuttaisi.
Parven paras lentäjä ei epäröisi.
Aivan. Vaikka lähtisin huomenna, olisin perillä ennen teitä.
Koska lennät yksin. Yhdessä lentäminen on vaikeampaa.
Olen samaa mieltä, mutta ihan tosi. Juniorit?
Kaakata, jos kaipaat minua. Muuten näemme, kun näemme.
Hautasin aarteen...
Odottakaa! Odottakaa meitä!
Katso.
Kaksi pikkuista orpoa ypöyksin isossa maailmassa.
Haavoittuvaisina, surullisina ja herkullisina.
He ovat kuin tarjottimella. Syödään heidät.
Kärsivällisyyttä. Pian on pimeä.
Peng, tänään on muuttopäivä. Mikset lähde muiden kanssa?
Lähden huomenna.
En malta odottaa muiden ilmeitä, kun odotan heitä taukopaikalla.
Jos elät elämääsi kuin kisaa,
saatat saada juuri sen, mitä pyydätkin.
Juuri tuota tarkoitan.
Tarkoitin, että ohitat kaikki ja olet lopulta yksin. Ilman ketään.
Tiedän vain, että elämä on kisa eikä kukaan halua olla häviäjä.
Olenko kertonut sinulle kilpikonnasta ja jäniksestä?
Kuulehan sitten.
Serkkuni päätti kisata jänistä vastaan. Kaikki sanoivat häntä hulluksi.
"Kilpikonnasta ei ole tehty nopeaa." Hän lähti kuitenkin kisaan.
Lopputulos oli mitä kummallisin.
Heitän ihan lonkalta, että kilpikonna voitti.
Ei voittanut. Häntä ei nähty enää.
Sillä riiviöllä ei ollut minkäänlaista suuntavaistoa.
- Hyvä juttu, Larry. - Peng!
- En ole sammakko. - Valitan, Larry.
- Oletko kunnossa? - Olen. Poskiontelot puhdistuivat.
"Olet lopulta yksin."
Ihan kuin kuuntelisin puhuvan kiven neuvoja.
Kertauksena, parvi. Tämä ei ole harjoitus.
Kuolemantapausten todennäköisyys on häviävän pieni.
Vain yksi viidestä kuolee.
Erinomainen muodostelma, aloittelijat. Pysykää V-muodossa.
Hyvä on, parvi. Rento meininki. Lentäkää kuin hanhet.
- Se oli vitsi. - Anteeksi myöhästyminen.
Jinjing, ehdin jo huolestua.
Anteeksi. Yritin puhua järkeä Pengille.
Olisi helpompaa opettaa sammakko lentämään.
Ei pahalla.
Kaikki on hyvin. Kissa taisi lähteä.
Pakoon!
Kaksi ankanpoikasta, pöytänne on valmis.
Anteeksi häiriö. Lähdemme nyt.
Emme lähde. Päivällisemme on tuolla jossain.
- Kai sinä pilailet? Häivy. - Jos osaisin lentää, söisin pian hanhea.
- Varo, Peng. - Jos haluat hanhea...
- Vasemmalla. - Missä olet?
- Toinen vasen, neropatti. - Epäreilua.
- En kuullut loiskahdusta. - Siinä se tuli.
Ei! Kaikkialla on vettä! Vihaan vettä.
Kostan tämän vielä, vaikka se olisi viimeinen tekoni.
Varmaan kissakala.
Kissat eivät ole minun juttuni.
Haiseeko hengitykseni madoilta? Mitä?
- Mitä? - Hei.
- Häipykää, kummajaiset. - Taisin järkyttyä pahasti.
- Ovatko he sinun lapsiasi? - Totta kai, Larry. Olen heidän äitinsä.
- Oletko äitimme? - Mitä?
- En. - Tiesin sen.
Äiti, rakastan sinua kamalasti.
- Ei! - Olen aina toivonut tuollaista äitiä.
- Lopeta. - Kappas vain.
- Päästä nyt vain irti. - En tiennytkään, että odotit, Peng.
Onnittelut, Hanhiemo.
- Näytänkö muka äidiltä? - Anteeksi. Hän ei ole leimautunut,
joten kaikki höyhenpeitteinen on mahdollinen äiti.
Eli onko hän leimautunut jalkaani? Kai ymmärrät, että se on ällöttävää?
Inhaa. Tämä on...
- Häivyn täältä. - Ole kiltti ja odota.
- Mitä? - Olen Chi.
Tämä on pikkuveljeni Chao.
- Jouduimme eroon parvesta... - Kuuntele. En ole hänen äitinsä -
enkä mikään vauvankaitsija.
En ole vauva. Tiedoksi, että olen 16 päivää vanha.
Anteeksi. En tiennyt, että olet ikäloppu.
Ihan tosi, lopeta. Peppuni!
- Lopeta jo. - Chao, lopeta.
Päästä irti... Odota.
Törmäsit parveemme ja vaaransit lasten turvallisuuden.
- Olet siis vastuussa. - Mitä?
Täällä ovat vaarassa vain pyrstösulkani.
- Autatko meitä vai et? - Sanon: "Vai et."
Ehdottomasti en.
En halua edes nähdä sinua tai piraijavauvaa.
- Minun pitää ehtiä lennolle. - Olet oikea törppösulka.
Mikä haukkumanimi "törppösulka" on?
Mitä... Voitko irrottaa, sekopää?
Mikä päivä. Ainakaan se ei voi tästä huonontua.
Ei paniikkia, Peng. Ehkä tilanne ei ole kovin huono.
Anna mennä. Minä onnistun!
Et onnistunut.
Tämäpä mielenkiintoista.
Vastaleivottu äiti ei pysty lentämään, Frazier.
Totta turiset, Giles. Matka katkesi kuin kanan lento.
- "Hanhen" tässä tapauksessa. - Kamala kohtalo.
- Loukkaantua nyt erämaassa. - Se on kuolemaksi.
Yksinäisestä hanhesta tulee hetkessä foie gras'ta.
Se olisikin aikamoinen näytös.
Aivan, "illallisnäytös".
Hetki! Mitä?
Kuulkaa.
Mitä?
Olen ehkä välillä vähän töykeä...
- Tiedämme, mitä puuhaat. - Niinpä. Eli mitä?
Haluat meidät lähelle, ettet ole kuin sorsa tarjottimella.
Hanhi!
Sanon vain, että me kolme... Mehän voisimme kävellä yhdessä Poukamaan.
Näillä tikkujaloillako? Oletko seonnut lopullisesti?
Jalan on vaarallista kulkea, ja lisäksi näyttäisimme hupsuilta.
Älkää nyt. Tiedätte, miten minun käy.
Talvi on tulossa. Ja...
- Ja olet mennyttä miestä. - Hanhea!
Tiedän, mitä mietit. Kaipaat luotettavaa kumppania,
joka kävelisi kanssasi Poukamaan.
- Kiitos, mutta... - Tiedän, etteivät kilpikonnat muuta.
Mutta kyllä minäkin osaan mennä pää viidentenä jalkana.
Andale, amigo.
Hyvä on. Mieti.
Hetkinen. Tarvitsen jotain, mikä harhauttaa pahikset kannoiltani.
Henkivakuutuksen.
Ei minun tarvitse olla petoja nopeampi,
kunhan olen kumppaniani nopeampi. Tai kumppaneitani.
Hyvät kaverini...
Champ? Cho? Chang ja Chomp?
Missä ne typerät ankat ovat. Terve. Siellähän te olette.
Ensikohtaamisemme meni täysin puihin. Saatte anteeksi. Mennään.
- Emme puhu tuntemattomille. - Mitä? Tuntemattomilleko? Minä tässä.
- Kuka "minä"? - Minä. Peng. Se komea hanhi.
- Emme tunne ketään sen nimistä. - Meitä ei ilmeisesti ole esitelty.
Olen se, jota kutsuitte...
...äidiksi.
Äiti!
- Hyvä on. - Jokin tässä haiskahtaa.
Ehkä veljesi. Mitä...
- Kuka kohtelee äitiään näin? - Miksi suostut yhtäkkiä auttamaan?
Teen sen rehellisesti sydämeni pohjasta.
Hyvä on sitten. Ellette halua apuani, voitte häipyä.
En välitä yhtään. Jos haluatte hirviön suuhun...
"Maiskis", sanoo hirviö.
Chi. Hän tekee tämän pohjansa sydämestä.
Aivan. Sellainen hanhi minä olen.
Olen aina auttanut muita ja yrittänyt toimia oikein.
Tiedättekö? Autan paria eksynyttä ankanpoikasta -
pääsemään takaisin parvensa luo.
Kannan osan maailman taakasta harteillani.
- Äiti! Saanko matkata harteillasi? - Et saa. Alas sieltä.
Mennään.
Kävelläänpäs nyt vähän nopeammin.
Voitko odottaa?
Vaikka autat meitä, et ole pomo.
Kyllä olen.
Ja koska olen pomo, noudatamme minun sääntöjäni.
Heitän lonkalta ykkössäännön:
minun sanani pätee.
Pätee missä?
Selvä. Tehdään toinen sääntö.
- Ykkössäännöstä ei kysellä. - Selvä, äiti.
Kolmossääntö.
Minua ei sanota äidiksi, äiskäksi, äityliksi tai miksikään Ä: llä alkavaksi.
- Onko selvä? - On. Törppösulka.
- Muita sääntöjä? - On.
Nelossääntö: kävelemme ripeästi, emme vingu tai valita,
katsomme koko ajan eteen emmekä ikinä milloinkaan lähde omille teillemme.
- Olet ihan tyhmä. - Itse olet.
- Tyhmä kertaa ääretön. - Olet tyhmempi.
Tyhmän kuuloinen tyhmä.
Tiedätkö, mitä? Olet tyhmääkin tyhmempi kerrottuna tyhmällä.
- Tuo oli tyhmää. - Enpähän ole ankka.
- Mitä tuo tarkoitti? - Tiedät kyllä... Missä Chao on?
- Omilla teillään. - Ei kai?
Matkani etenee oikein hyvin.
Mikä tuo oli?
Mitä...
Hirviö.
Etkö sinä kuollutkaan?
Ällöttävää.
Olen kissa, ääliö. Minulla on yhdeksän henkeä.
Enää kahdeksan.
Sitten asiaan. Mihin hanhi meni?
Peng on ystäväni. Vien tiedon mukanani hautaan.
Käy.
Peng satutti siipensä ja lähti kävellen Poukamaan.
Hän ei siis pysty lentämään. Hanhi ei pysty lentämään!
- Hän on mennyttä miestä. - Hanhea.
Sehän tarkoittaa...
Hupikastike tulille, pojat. Tänään syödään Pekingin hanhea.
Muista tämä tapaaminen. Minä ainakin muistan. Minulla on kilpikonnanmuisti.
Hyvä heitto. Kiitoksia.
- Eipä kestä. Mikä ei kestä? - Huono juttu. Pengiä pitää varoittaa.
Sitten vain talla pohjaan.
Kerskailija.
Ei häntä olisi tarvinnut sitoa.
Minun täytyy saada kiinni minun...
Siis meidän täytyy saada parvenne kiinni.
Ja tuo höpsö on koko ajan omilla teillään.
Se hidastaa minua. Siis meitä.
Huomaatko? Kun häntä kohtelee kunnioittavasti, hän käyttäytyy... Mitä?
Ellet ole huomannut, hän on höpsön näköinen.
Mennään sitten.
Uusi suunnitelma.
Uusiko? En tiennyt vanhastakaan.
Mitä?
Oikaisemme maan halki ja palaamme tielle edempänä.
- Menemme väärään suuntaan. - Suunta on kenties väärä,
mutta määränpää on oikea.
Eihän tuossa ole järkeä.
Olen hanhi muuttomatkalla.
Vaistoni ovat erinomaiset. Eli vastedes matkaamme linnuntietä.
- Mutta... Emme osaa lentää. - Ette niin.
"Linnuntietä" on vain tapa sanoa...
Se on kielikuva. Onko selvä?
Hei, herra Oikotie.
Mitä nyt? Mikä nyt voi olla hätänä?
Riisipeltoja.
Muistakaa lentää suoraan ja tasaisesti. Lentäkää pilven sisälle, ei sen ympäri.
Jos salama iskee, oikea toimintatapa on pudota taivaalta hiljalleen savuten.
Sinulla tuntuu olevan jotain mielessä, muru.
- Mitä on tekeillä? - Anteeksi.
- Mietin vain Pengiä. - Jinjing. Miten saan sinut rauhoittumaan?
Älä murehdi sitä, ettet saanut häntä mukaan.
Hän käpertyy jonnekin, ja näemme hänet keväällä.
- Varmasti. - Aivan. Olet oikeassa.
Tietysti hän on jo kuollut. Luultavasti muumioitunut luuranko.
Mutta näemme hänet kuitenkin. Elleivät ketut vie luita.
Sanoitko "ketut"? Mitä?
Kyllä hän pärjää. Hän tietää, mitä tekee.
- Et taida tietää yhtään, mitä teet. - Älähän nyt. Etkö osaa pitää hauskaa?
- Pieni pyrähdys vain. - Hauskaa. Just.
Mitä sinä teet? Laske minut heti alas.
- Kuten haluat. - Ei!
- Etkö tule mukaan? - En. Tuo näyttää vaaralliselta.
En tykkää tästä.
Ei silmille! Haluan nähdä eteeni.
En halua nähdä!
Ei se ihan kamalaa ollut.
Huippuhauskaa!
- Hauskaako? Otetaan uusiksi. - Et tajua yhtään.
- Mitä? - Hauskanpitoa.
Mitä? Minä olen hauska.
Keksin hauskanpidon. "Hauska" on toinen nimeni.
Ennen teitä kahta olin herra Hauska.
Olen hauska! Saarnaatteko minulle hauskanpidosta?
Kaksi 16-päiväistä ankanpoikasta. Mikä naurettava...
Tuo vasta oli hauskaa.
Väsyttää.
- Joko olemme perillä? - Täällä sataa.
Olette ankkoja. Elätte vedessä.
Olkoon.
Mennään.
Se iski lähelle.
Mitä? Missä? Kuunnelkaa. Olen väsynyt. Jalkani painavat tonnin ja...
Mitä te siellä teette?
Hyvänen aika. Pieni ukkos...
Suoja. Tuolla on eläinsuoja.
Eläinsuoja edessä.
Terve. Voisivatko nämä kaksi orpoa ankanpoikasta yöpyä täällä?
Pari tuntia. Kiitos.
Ei käy. Kanala on kanoille, ei vesilinnuille.
Stanley, mitä on tekeillä? Kuka siellä on?
- Ei mitään. Hoidan asian, kulta. - Hoidat minkä?
Näytätte uupuneilta. Käykää peremmälle, pikkuiset.
- Edna pitää teistä huolen. - Kulta...
Suu suppuun. Minä vastaan munimisesta.
Tiedätkö... Minä...
Olen heidän seurassaan. Olen heidän huoltajansa.
Olkoon. Hän näyttää orren paikan.
Kas kun ei pyörittele korppujauhoissa ja tarjoa illalliseksi.
Teillä pitäisi olla mukavat oltavat. Levitin puhtaita olkia.
Hyvää yötä, kullanmurut. Kauniita unia, oman kullan kuvia.
Hyvää yötä, pikkuiset.
Etsikää oma peti. Jostain tuolta.
- Inhoan hämähäkkejä. - Katso, mitä sait aikaan.
Ne ovat herkkua. Menkää nukkumaan.
Minä... Minua pelottaa.
Kerro hänelle satu. Se yleensä auttaa.
Minä... Satuko? Miksi minä... Kerro itse.
Herttinen sentään. Kerro jotain, jotta saamme nukkua.
Älä vouhota, Stanley.
Nukutteko, jos kerron sadun?
Hyvä on. Täältä pesee.
Olipa kerran...
...pari ankanpoikasta. Kaksi.
- Kaksi ankanpoikaa. - Kerrotko meistä?
- En ole poika. - Ei se...
Sen ei ole väliä. Kaksi ankanpoikasta. Poika ja tyttö.
He olivat eksyneet sumuun.
He olivat eksyneet hernerokkasumuun,
joka oli niin paksu,
etteivät he nähneet senttiäkään eteensä.
Emme ikinä löydä pois täältä.
- Meidän pitää ylittää joki. - Muttei sekään ole turvallista.
- Parempi sekin on kuin tämä. Mennään. - Mutta...
- Miksi heidän piti ylittää joki? - He halusivat toiselle puolelle?
Ei. Koska he... Koska...
- Koska jos he eivät tee sitä, emme... - ...pääse koskaan nukkumaan. Tiedän.
Haluaisin näyttää heille...
- Stanley. - Niin, rakas?
Eli kaikki oli alkuun hyvin.
- En halua, Chi. Minua pelottaa. - Mennään vain. Kaikki järjestyy.
He olivat päässeet vasta puoliväliin, kun edestä kuului meteliä.
He eivät olleet koskaan kuulleet vastaavaa pulputusta ja pyörteilyä.
- En tykkää tästä. Palataan takaisin. - Palataan.
Chi ja Chao kääntyivät takaisin, mutta sumu vain tiheni.
He tiesivät, ettei paluuta ollut.
Sitten ääni alkoi kuulua taas.
Pyörteilevä ja pulputtava ääni läheni tyynessä vedessä.
Yhä lähemmäs ja lähemmäs.
Ja lähemmäs! Kunnes...
Kaamea, kalpea ja muodoton olento nousi hitaasti heidän ylleen ja...
- Olet surkea vanhempi. - Mitä? Te käskitte...
En voinut tietää, että hän käyttäytyisi kuin vauva.
Tulkaa tänne Ednan luo, kullanmurut.
Ei lintu minun tyyliini.
Olkoon. En voi voittaa. En edes halunnut kertoa satua.
Tyhmät kanat.
Ei mitään hirviöitä ole olemassakaan.
He ovat tuolla alhaalla. Tunnetko sen?
Tunnen! Ilma ihan väreilee jännitystä!
Oliko pakko sanoa tuo?
Hirviöitä.
Uusi suunnitelma. He pärjäävät täällä.
Ei hassumpaa. Minun pitäisi pystyä lentämään.
Ei nyt, Stanley. Ei pikkuisten nähden.
Ne nugetit ovat minun.
Mitä...
Voitko lopettaa? He pärjäävät paremmin ilman minua.
- Vale. - Älä tuomitse. Teen parhaani.
- Vale. - He hidastavat minua.
- En luvannut heille mitään. - Valepukki.
- Siitäs sait. - Vale.
Häivyn täältä.
- Tuo sattui. - Mitä sinä teet?
En tee mitään. Minä vain... Vähän tai chitä. Tiedättekö?
Venyttelen, jotta minusta tulee norjempi. Kiinnostaako teitä tai chi tai tai chao?
Tuntuu mahtavalta.
Edessä on tärkeä päivä, joten pannaan hippulat vinkumaan.
- Mitä aamiaiseksi on? - Tulehan nyt, Chao.
Toivon, että hän aikuistuu pian.
- Pikkuankka oli vain väsynyt. - Puhuin hanhesta.
Hei, Hanhi Hanhinen? Veljelläni on kova nälkä.
Hän voi syödä perillä.
Et tiedä, mitä on luvassa.
Ei! Jätä minut rauhaan!
Jestas sentään! Mitä ihmettä...
Et kertonut tästä. Hänhän on ihan sekopää. Mitä meidän pitäisi tehdä?
- Terve, pikkukaveri. Onko jo parempi olo? - Tarvitsen ruokaa nyt heti.
Huono juttu. Todella huono. Sinnittele hetki.
- Ruokaa. Nyt. - Mistä ihmeestä sitä muka löytyy?
- Mitä tykkäät? - Ei!
- En tykkää. - Parempi?
Ei!
- Tämä käy. - Ei!
Viimeinkin.
Mitä tuo oli? Ällöttävää. Aivan kamalaa. Inhaa!
- En tykännyt. - Ole hyvä, kamu.
Mennään, Peng.
No niin, kanat.
Kysyn vielä kerran. Mihin hanhi meni?
Sinulla ei ole oikeutta...
Suu suppuun, kultaseni. Herätät vauvan. Mikä hänen nimensä olikaan?
Aivan.
- Se taisi olla "aamiainen". - Mitä?
- Täältä pesee aamiaista. - Laske Andrew heti alas.
Stanley. Sankarini.
Mihin päin he menivät?
Tuonne.
Ettekö pysty kävelemään nopeammin? Missä Chao on?
Omilla teilläänkö taas?
- Mikä häntä nyt vaivaa? - Hän uskoo, että hylkäät hänet.
- Häntä pelottaa. - Miksi hän niin uskoo? Sehän on hullua.
Tiedättekö, mitä hanhet tekevät apua tarvitessaan?
Ne kaakattavat. Vedätte vain keuhkot täyteen ilmaa...
...ja päästätte kaiken ulos yhtä aikaa. Näin.
Olet hullun taitava!
Se on helppoa.
Seuratkaa minua.
Mitä oikein luulet tekeväsi? Odota!
- Anteeksi. - Palautamme sen.
Mokasin. Anteeksi.
Ei se ihan kamalaa ollut.
Pysähdy!
Huono tyyli.
Läheltä liippasi.
Inha.
Varokaa!
Kiva.
Ei taas.
- Hienoa. Mitä nyt? - Mitä?
Sehän on pelkkä muuri. Kierrämme sen.
- Kuinka pitkä se voi olla? - Niinpä. Siitä pitikin sanoa...
Nukutko sinä?
- Onko hän kunnossa? - Hän kuulostaa siltä, että munii pian.
Kuka tekee tuollaista?
Chao, lopeta. Siellä voi olla hämähäkkejä.
Hämhäkkejäkö? En näe mitään.
Saisinpa taas lentää.
- Millaista se on? - Lentäminenkö?
Ylhäällä ilmassa on vain...
Mikään ei vedä vertoja pilvien lomassa liitelylle.
Se on täydellistä vapautta. Eikä kukaan tunge sulkiaan nokkaani.
- Mitä? - Toivon, että saan joskus lentää.
Tietysti saat. Mikset saisi?
Onnenlaaksossa ei kuulemma tarvitse lentää.
- Onnenlaaksossako? - Niin. Sinne olimme matkalla.
Kunnes joku törmäsi meihin.
Onnenlaakso on rauhallinen paikka, johon vain parhaat ankat pääsevät.
Satutin pääni. Onko siellä ketään?
En tiedä, miten rauhallista Chaon kanssa voi olla.
- Sinulla on varmaan paljon sisaruksia. - Kaikki vietiin. Olin viimeinen muna.
Otan osaa. Todella kurjaa.
Olin liian nuori muistaakseni sitä.
Ja oikeastaan koko parvi on perhettäni.
- Mitä? - Ei mitään. Minä vain...
Tajusin olleeni törppö parveani kohtaan. Etenkin Jinjingiä.
Tyttöystävääni. Sotkin tavallaan asiat.
- Pyysitkö anteeksi? - En pyytänyt.
- En tietenkään. - Mikset?
Anteeksipyyntö on heikkouden merkki. Ei sellaista kuulu tehdä.
Se on typerää.
- Ja jos tekisin sen, hän... - Olisi taas tyttöystäväsi?
Hyvä huomio. Olet aika fiksu, muttet tiedä kaikkea.
- Kuten? - Et tiedä, miten lennetään.
- Ala tulla. - Ei, Peng. Näin on hyvä.
- En halua. - Ole hiljaa ja levitä siipesi.
Pieni pyräys vain.
Sitten mennään. Räpyttele! Hienoa. Juuri noin.
Hyvä! Pääset jyvälle!
- Kivaa. - Juuri noin!
- Jestas. - Olet luonnonlahjakkuus.
- Lennän ihan oikeasti. - Rähmä! Voi ei.
- Auta, Chi! - Lennän oikeasti.
Pysy siellä!
Tämä on hullua. En voi uskoa, että lennämme ihan oikeasti.
- Me lennämme! - Tosi huippua.
Varokaa!
Olen kunnossa. Onneksi laskeuduin pehmeälle alustalle.
Niin. Meidän päällemme.
- Tyhmyri. - Sinulla on iso peppu.
Peppuni ei ole iso.
Minulla on hoikat sääret. Mennäänpä sitten.
Meillä on hauskaa, mutta lehdet kielivät talven tulosta.
Meidän pitää mennä. Talvi merkitsee lunta, eikä lumi ole ystävämme.
Leikki on loppu.
Lasken kolmeen. Jos ette ole täällä... Ette edes halua tietää.
Yksi. Ensimmäinen tuli jo. Kaksi...
Hyvä on. Kolme.
Pikku piraijat!
Kiinni jäitte.
Taisitte ärsyttää...
Chi?
- Niin? - Missä Chao on?
Omilla teillään. Taas.
Erinomaista työtä, parvi. Pääsimme taukopaikalle ilman tappioita.
Ellei Pengiä lasketa, mutta emme luovuta.
Samanlaiset linnut muuttavat yhdessä.
Älkää luovuttako!
Peng ei palaa koskaan. Hän ei ansainnut sinua.
- Puhuimme tästä jo. - Saanen neuvoa?
Tarvitset rinnallesi vahvan hanhen, jolla on pistämätön äly ja nöyryyttä.
Paljon nöyryyttä.
- Jonkun isäsi kaltaisen. - Hän on kaltaisesi.
Olen yrittänyt kertoa sitä. Hän on komea.
Komeako?
Ja vahva. Onhan hän varomaton kerskailija,
mutta sen itserakkaan ja ärsyttävän ulkokuoren alla...
- Minä... - Itserakkaanko?
En tiedä, miksi pidän Pengistä. Se on outoa.
- Sydän haluaa... - ...mitä sydän haluaa.
Näkeehän sen nyt sokeakin nokallaan.
Tyttäreni ei lyö hynttyitä yhteen sen surkimuksen kanssa.
Yritäkin estää minua.
- Kiusallista. - Päivänjatkoja, neidit.
Neidit?
- Ei kai hän... - Kyllä.
- Ihan oikeasti? - Kyllä vain.
Niinkö?
Chao?
Hän ei ole siellä. Näetkö?
Ei hän ole niin tyhmä, että menisi pimeään ja pelottavaan luolaan.
Tämä on huippua!
- Juku. - Hänet pitää hakea pois.
Minäpä teen sinulle ehdotuksen.
- Paljonko pidät veljestäsi? - Paljon.
- Pidän hänestä paljon. - Mutta...
Sinun täytyy ymmärtää, että nyt puhutaan maanalaisesta ympäristöstä.
Olen yleensä kaiken yläpuolella.
Se kuulosti väärältä.
Olkoon sitten. Haetaan se pikku haisuli.
En kestä olla maan alla. Siellä on pimeää. Siellä haisee. Kiva. Me kuolemme.
Tänne päin.
Älä hoppuile. Odota minua.
Kananlihani on kananlihalla, vaikka olen hanhi!
- Olen kunnossa. Ei mitään hätää. - Oletko varma?
- Mikä se oli? Jokin koski minua. - Mikä?
En tiedä. Limainen, haiseva ja...
- Chao se vain oli. - Tulkaa katsomaan, kaverit.
Oletko kaverini?
Odota! Äiti!
Kuin tähtitaivas.
Ne taitavat olla kiiltomatoja.
Kiiltomatojako?
Miten ne kiiltävät noin?
Syynä on kaksi kemikaalia, jotka reagoivat niiden mahoissa.
Mistä tiedät tuollaista?
- Ällöttävää. Pakko päästä uimaan. - Mausteista.
- Katso, Chao. - Ihan kuin me.
Lankaan menitte.
"Peng, ystäväni ja minä haluamme jutella kanssasi."
Muistan heidät.
"Hanhi kylläkin."
"Olen kilpikonna. Kuulostan siltä kuin kurkussani olisi sammakko."
- Aika hieno, Chi. - En tee tuota.
- Aika hieno, Chao. - En minäkään.
Jos kumpikaan teistä ei tee kuviota -
enkä se todellakaan ole minä...
Kaikki suosikkini samassa paikassa. Hanhi ja keltanokat.
Paetkaa!
- Mihin he menivät? - Peng? Missä te olette?
- Chi? - Chao?
- Missä olette? - Peng?
Mennyttä hanhea. Kuuletko?
- Peng. - Meidän pitää lähteä.
- Kissa on perässämme ja nappaa meidät. - Tulkaa leikkimään, ankanpoikaset.
Hyvä on. Mistä pääsemme ulos?
- Mitä sinä teet? - Näette pian.
Tuonne päin. Nopeasti nyt.
Ankanpoikaset!
Tulkaa esiin piiloistanne.
Tänne päin. Nopeasti. Tuolta pääsee ulos.
Ette voi "allittaa" minua ikuisesti.
Ylös vain. Olen ihan perässänne. Jatkakaa vain. Nopeasti.
- En pysty. - Kyllä pystyt.
Valmiina tai ei.
- Vauhtia. - Tulossa ollaan.
Nopeasti!
Tämä ei tunnu yhtään hyvältä.
Siinäkö kaikki?
Luulin, että edessä on iso...
Huono juttu!
- Pyörryttää. - Vähänkö siistiä!
- Chi! Peng! - Pitää päästä makuulle.
Minua oksettaa.
- En tiedä, miltä minusta tuntuu. - Katsokaa! Tykinkuula!
Olenko hullu, vai onko veljesi tuhoutumaton?
- Katsokaa minua. - Ilmavirran käyttäminen oli nerokasta.
Se on keksimäni pikkujuttu. Se oli liian kehittynyttä parvelleni.
Tie! Löysit tien! Onnistuit, Peng.
- Pääsemme kotiin. - Asiaa!
Kappas vain.
Sanoinhan, että tuon teidät tänne.
Luotan aina vaistoihini.
Enää tarvitsee vain ylittää joki ja seurata tietä. Yhytämme parvenne pian.
- Onko Onnenlaakso oikeasti koti? - Mitä?
En tiedä, haluanko palata muiden luo.
- Et ole tosissasi. - Mehän olemme tavallaan perhe.
- Taisit leimautua. - En tahallani.
Parveni! Kaverit! Odottakaa minua!
Minä täällä. Olkaa kilttejä.
Aika kohota taivaan sineen, parvi.
- Mihin hän menee? - Peng! Mihin sinä menet?
Odottakaa.
- Mikä Pengiä vaivaa? - En tiedä.
Mikä hätänä, Peng? Mitä on tekeillä?
Mikä hätänä, vai? Ettekö nähneet? Tuo oli parveni.
Olisin saanut heidät kiinni, mutta hidastatte minua joka käänteessä.
Miten minä nyt pääsen Poukamaan? Olisi pitänyt jättää teidät possujen luo.
- Aioitko jättää meidät? - Heti hänelle sopivan tilaisuuden tullen.
Autoin teidät tiellenne.
Et sinä ole meitä auttanut. Sinä vain hyödyit meistä.
Kyllä. Ei. Siis alussa minä...
Autoin teidät tielle. Minun pitää mennä.
Tiedätkö, mitä? Vaistosi ovat syvältä.
Seuraa minua, Chao.
- Älä mene, äiti. Ole kiltti. - Käskin seurata minua.
Unohda hänet.
Odottakaa, kaverit.
Odottakaa!
Tulkaa takaisin!
Apua! Tulkaa takaisin!
- Jinjing? - Täältä tullaan!
- Taas täydellinen laskeutuminen. - Oletko sinä orava?
En oikein tykkää lokeroimisesta. Se rajaa liikaa.
- En kutsuisi sinuakaan mäyräksi. - Koska en ole mäyrä.
Tajuat siis, mitä tarkoitan. Naulan kantaan.
Olen Carl. Tuohon käpälään. Hetkinen. Kyllä vain.
Huomaan selvästi negatiivisen auran tämän siiven kohdalla.
Sitä sanotaan kivuksi. Olen satuttanut siipeni.
Tämä on onnenpäiväsi, kamu. Olen neuvokas parantamisen taidossa.
- Qigong, kamu. - Siis mitä?
- Onko se oravaksi "näkemiin"? - Ei sinulla sattuisi olemaan keksejä?
Keksejäkö? Ei.
Peruuta siihen... Sanoitko, että osaat parantaa siipeni?
Miksi? Mikä siihen on sattunut? Aivan. Siipesi.
Ehdottomasti. Osaan.
Valmistaudu neljän vaiheen prosessiin.
- Ensin stimuloidaan. - Stimuloidaan?
- Sitten manipuloidaan. - Mitä?
Sen jälkeen ärsytetään.
Ja viimeisenä hoidon kruunaamiseksi...
...lamautetaan.
Hyvää yötä, mäyrä.
Emme ikinä osaa luovia täällä.
- Mitä me teemme? - Kai meidän täytyy vain ylittää joki.
- Mikä nyt? - Ihan kuin Pengin sadusta.
Hän on hyvä keksimään juttuja.
- Ei, Chi. Oikeasti. - Älä nyt. Oikeasti ei ole olemassakaan -
hirviöitä.
Se on pelkkä kilpikonna. Pakko olla.
- En tykkää tästä. Palataan takaisin. - Tehdään se.
Chao. Mistä päin tulimme?
Katso. Näyttää ihan... Sepä se! Näen vastarannan.
Mäyrä! Olet hereillä.
- Mitä olet tehnyt? Miksi? - Parannan siipesi.
Parannat väärää siipeä.
Uno momentito, kamu.
Hyvä on.
- Kuulitko lampaan määkivän? - Mitä?
- En. - En minäkään.
Mitä oikein touhuat?
- Rauhassa, köriläs. - Mitä...
Sinun täytyy rauhoittua, mäyrä. Istu alas.
- Toimiiko tämä varmasti? - No problemo.
Olen parantaja. Se on juttuni. Olen auttanut kaikkia kavereitani.
Kavereitasiko? Näillä main on siis muitakin oravia?
Oraviako?
Oravia!
Eivät nämä ole oravia. Hulluko olet?
Oravia. Olihan meitä täällä paljonkin.
Lentelemässä, pitämässä hauskaa. Sitten...
- He lähtivät. - Niinkö? Miksiköhän?
Tiedät kai. He tapasivat tytön ja perustivat perheen.
- Että he tekivätkin minulle niin. - Yllättävää.
Sanoin kaverilleni Rockylle: "Kivat sinulle ja hirvelle,
mutta mitä minä nyt teen tiistai-iltaisin?"
- Vaikea kuvitella, miksi he lähtivät. - Niinhän minäkin sanoin.
Nyt he ovat kaikki onnettomia lastensa kanssa.
Ovatko?
He sanovat olevansa onnellisia, mutta oikeasti.
Lapset vain syövät, kakkaavat ja valittavat.
- Eikö? - Se on totta.
- Tämä polttaa nenäkarvat. - Mitä? Tämä on hullua. Pitää...
- Unohda lapset. Pakko päästä Poukamaan. - Mitä? Hetkinen vain, kaveri.
Asutko kylpylässä?
- Saisitko minutkin sinne? - Sinutko?
Voisin... Miksipä ei? Olkoon.
Mahtavaa, kamu.
Talvet täällä ovat kamalia. Viime talvena minulta jäätyivät pähkinät.
Hetki. Mitkä lapset?
Kaikki on hyvin. Olemme kunnossa.
En tajua, Carl. Miten oksasta roikkuminen muka parantaa minut?
Ojenna vain kätesi kuin sinulla olisi siivet.
Mitä tarkoitat? Minullahan on siivet.
Teeskentele, ettei ole. Ja sitten, että on.
Sen jälkeen irrotat oksasta.
Irrotan? Muistatko, etten pysty lentämään? Siipeni on mäsänä.
Lentämisessä on kyse hypystä tuntemattomaan.
Tiedän, mistä siinä on kyse. Minä pelkään lähinnä putoamista.
Ei. Itse asiassa pelkään maahan osumista.
Rauhoituhan, hermoheikko.
Mikä voi mennä pieleen? Olet kiinni köydessä.
Tässä on kyse vain mielenlujuudesta. Ellei fyysistä osaa lasketa.
Hyvä on, Peng. Pystyt tähän. Sitten lähtee.
Yksi.
Kaksi.
Kolme.
Hyppy tuntemattomaan!
Mälsää.
Tämä on mahtavaa!
Lennät kuin mäyrä, mäyrä.
Minä lennän, Carl!
Jestas. Lennän ihan oikeasti, Peng.
Tosi huippua.
Menet väärään suuntaan!
Mutta määränpää on oikea!
Chao, tule katsomaan.
Kiva nähdä teitä.
Onpa kaunista.
- Minua pelottaa. - Tuntuuko tämä oikealta?
Täältä on pakko päästä Onnenlaaksoon.
En usko.
- Pengin kanssa ei olisi käynyt näin. - Pilailetko? Ei hän meistä välittänyt.
Kyllä välitti. Hän on kiva ja hauska ja piti meistä huolta.
- Hän lähti, koska olit ilkeä. - Yritin vain suojella sinua.
- Eikä tarvitsisi, ellet olisi vauva. - Luulet auttavasi, muttet tee sitä.
Onnenlaakso on valhetta, etkä sinä ole äitini.
Ehkä en, mutta nyt sinulla ei ole muitakaan.
Ei! Päästä heidät!
ONNENLAAKSO
PAISTETTUA ANKANPOIKAA
- Chi? - Niin?
Anna anteeksi.
Peng!
Lähdetään täältä.
Nopeasti nyt.
Etsikää äkkiä piilopaikka.
Vauhtia.
Vauhtia nyt!
Häipykää täältä. Tulen perästä.
- Peng! - Chi! Paetkaa! Mahdollisimman nopeasti!
Voi kakka.
- Peng, auta meitä. - Tänne päin!
Pitäkää kiirettä.
Kaverit? Chao? Chi?
- Missä olette? - Täällä!
Chi! Täällä, kaverit.
Hidastakaa! Älkää menkö sinne.
- Äiti, täällä! - Hei, kaverit.
Ei! Älkää!
Lapset?
- Mene pois päältämme. Mene pois. - Päästä irti!
- Hei! - Hukkasitko jotain?
Olen nauttinut metsästämisestä, mutta pidän enemmän kiduttamisesta,
raajojen repimisestä ja riistaisasta jälkimausta.
Paetkaa, lapset!
Nopeasti! Vauhtia!
Tapa hänet.
- Jätä hänet rauhaan. - Päästä hänet.
Unohtakaa minut, lapset. Paetkaa.
Ei hätää. Pidän huolta perheestä, kun olet poissa.
Sano hyvästisi, isukki.
Sano minua äidiksi!
Tulet mukaani.
Tule takaisin! Ei!
Päästä hänet!
Tämä on hullua.
- Mikset voi antaa meidän olla? - Linnut ovat ylimielisiä.
Lehahtavat aina pakoon pienimmästäkin säikähdyksestä.
Nyt kukaan ei lennä mihinkään.
Tänään kohtaat loppusi inisten.
Ei. Sinä kohtaat loppusi pamahtaen.
- Oletko kunnossa, äiti? - Luulin menettäneeni teidät. Halataan.
Luulin menettäneeni teidät.
Kaverit.
Sataa lunta.
- Meidän pitää mennä. - Minne me menemme?
Kotiin. Tulette kanssani kotiin.
Jatkakaa matkaa. Pystymme tähän.
Jatkamme vain matkaa.
Seuratkaa minua. Pystymme tähän.
Ylös vain. Pitäkää tiukasti kiinni.
- Oletko kunnossa? - Olen.
Katso.
- Chi, mikä tuo on? - Poukama!
Miksi siellä on sumua?
Kuumat lähteet muodostavat sitä, vai mitä, Peng?
Olemme matkamme päässä.
Teidän... Teidän täytyy jatkaa ilman minua.
- Ei käy. - Mutta...
- Etkö tule mukaamme? - En tällä kertaa.
Sinun täytyy. Muuten reissun tarkoitus menee hukkaan.
- Ei. - Teidät piti saada perheen luo.
- Ja se on harjanteen takana. - Ei.
- Etkö tajua? Sinä olet perheemme. - Niin olen.
Ja sanon teille nyt, että teidän pitää mennä turvaan.
Niin äidit tekevät.
Pystytte siihen. Pieni pyräys vain.
Niin...
Mutta me pysymme yhdessä, koska niin perheet tekevät.
Nopeammin, pikkuveli. Sinun täytyy työntää.
Työnnä!
En pysty tähän, Chi. Hän on tosi painava.
- Siipiini sattuu. - Chao!
Peng käski kaakattaa, jos tarvitsemme apua!
Pystyt siihen, Chao. Kaakata!
Kaakata hullun lailla! Kovempaa! Pystyt siihen!
Ei se auta.
Varo!
- Vakautus. Saimme kontaktin. - Jinjing.
En kai pidättele sinua?
Hienoa työtä, kaverit.
- Katsohan, Frazier. Ampu tulee. - Ei, vaan ankka.
Ja lisää!
- Hanhiapas! - Juuri niitä.
Ohi meni.
- Ette osuneet. - Varokaa siellä alhaalla.
Minuun sattuu.
Anteeksi. Katsotaanpa. Voi ei. Mihin ei satu?
Sattuuko tähän?
- Sattuu, mutta... - Entä tähän?
- Ei satu. Voit jatkaa. - Entä tähän?
- Hei, appiukko. Herra. - Pääsit siis perille.
Et lentänyt päin kalliota.
Totta puhuen olen yllättynyt.
- Kiva nähdä sinua. - Samanlaiset linnut muuttavat yhdessä.
Eikö vain, isä?
Kylläpä aika rientää. Täytyy valmistautua kevätmuuttoon.
Nähdään taas.
Samanlaiset linnut muuttavat yhdessä.
Jinjing. En halua enää lentää yksin.
- Anteeksi, että... Tiedät kai. Kaikesta. - Suu suppuun. Tule tänne.
Tuo sattuu. Tai ei se oikeastaan edes satu.
Äiti, aiotko sinä...
- Lapset. Minkäs teet? - Mitä sinulle oikein tapahtui?
Tässä ovat lapseni.
- Chip ja Chomp. - Chope ja Chain.
- Chip ja Choop. - Chomp ja Choo Choo.
- Chape ja Choo. - Chap ja Chong.
Chope ja Chang.
Oikeasti Chi ja Chao. Haluan heidät osaksi parveamme.
- Mitä sanot? - Kävisikö osaksi perhettämme?
Tämä on siistiä!
Onko kaksi sinusta tarpeeksi?
Kaksi olisi... Oikeastaan... Se on minusta enemmän kuin...
Tiedät kai. Pitäisi varmaan odottaa kevättä.
Niin muutkin tekevät. Vaikken minä muiden tekemisistä välitä.
Haluan, että olet onnellinen. Jos meillä on kaksi...
Meillä ei ole edes pesää. Kaksi plus...
Voinko ottaa nokoset?
Pääsin perille.
Hei, Peng?
Missä kaikki ovat?
LOPPU
Tekstitys: Miia Mattila